I TIDIGARE AVSNITT
Det finns inget bra sätt att säga det. Din fru dog tidigt i morse.
Titta inte på mig som en vilsen valp.
Fan, Shadow. Har ingen berättat det?
Mitt turmynt.
Tror du på livet efter döden?
Efter att man dör, ruttnar man bort.
Jag älskar dig, valpen.
Det blir inte alltid klave.
Det hade varit en svår färd österut över landbryggan från Sibirien.
Iskallt och mörkt, och det hade tagit ut sin rätt.
I enlighet med folkets seder...
...uttalade Atsula sitt spädbarns namn...
Aputi.
...för sista gången.
Hennes dotter skulle aldrig få se det nya landet.
De färdades inte ensamma. Deras gud följde med dem.
Nunyunnini.
Men när de nådde det nya landet...
...fanns den utlovade maten ingenstans.
Atsula samtalade med Nunyunnini...
...för gränserna var otydligare då mellan människorna och deras gudar.
Och Nunyunnini talade.
Han visade vad hon skulle göra–
–som han en gång hade visat hennes mormor och hennes mormors mormor.
Nunyunnini älskade sitt folk och de älskade Honom.
Så det smärtade Honom att säga att flykten undan svältens kalla grepp–
–skulle få ett högt pris.
Gudarna är stora.
Men människor är större.
För det är i deras hjärtan som gudar föds...
...och till deras hjärtan som de återvänder.
Gudar lever och gudar dör.
Och tids nog...
...var Nunyunnini helt...
...bortglömd.
Hej, valpen.
Hej... älskling.
–Vad fan gör du här? –Jag fryser, valpen.
Jag ville se om du är verklig.
Jag är verklig.
Kom hit. Sätt dig bredvid mig.
Vi har olösta problem att diskutera.
Du och Robbie?
Ja. Ja, det förstås.
Men det är också ett mirakel att jag sitter här efter döden.
Det är också en viktig sak att diskutera.
Och uppskatta. Vi borde nog ägna en stund åt att göra det.
Nej... Att du uppstår från de döda–
–är trivialt sedan jag lämnade fängelset.
Tro inte att något du kan säga eller göra, som att dö–
–kan distrahera mig från ämnet.
Vill du veta om mig och Robbie? Hur mycket?
Allt eller de grova dragen, så att säga?
Börja berätta, så säger jag till när du ska sluta.
Jag ljög inte när jag sa att jag kunde vänta på dig.
Jag förstod att det kunde bli en lögn–
–men jag tänkte att det kunde bli så att det inte var en lögn.
Du satt i fängelse, Shadow.
–Hur länge väntade du? –I 13 månader.
Varför måste du knulla Robbie?
Jag tänkte inte göra det–
–men sen tänkte jag göra det, och sen tänkte jag inte det–
–och sen var det skönt att jag inte gjorde det, och så...
...dog katten...
...och Robbie kom på besök och, du vet...
Vin.
Du vet vad de säger om sorg. Vi varje kyrkogård finns ett motell.
När det väl var gjort gick det inte att göra ogjort.
–Tänkte du lämna mig för honom? –För Robbie?
Snälla... Varför det?
Du är min valp. Jag älskar dig.
Jag...
Så...
Vad hände? Vad hände den kvällen då du dog?
Vi åkte bil och han var upprörd.
Så jag bestämde mig för att ge honom en avskedsavsugning.
En sista gång med känsla.
–Så jag drog ned hans dragkedja. –Stort misstag.
Ja, det kan man säga.
Han väjde och det hördes en smäll–
–och världen började snurra och jag tänkte:
"Fan. Jag kommer att dö."
Jag var likgiltig inför det.
Jag var inte rädd. Det minns jag.
Sen var jag... någonstans.
Och sen låg jag i en kista.
Skulle du kunna ge mig en cigarett?
Det kan lugna mina nerver.
Och kanske dina med.
–Laura? –Här inne, valpen.
Det vore bra om jag var varm att ta i...
...om du funderade på att ta i mig.
Eller kyssa mig. Du ska inte behöva kyssa kalla läppar.
Vad är det?
Folk som dör brukar ligga kvar i sina gravar.
Gör de det? Det trodde jag med, men nu är jag inte lika säker.
Kanske.
Ja, vad är det? Lugn...
Va?
Jag känner inte smaken.
Det har ingen effekt vare sig på nerverna eller något annat.
Vill du sätta den på mitt finger?
När jag ringde dig, sista gången...
...kändes det som om vi aldrig skulle ses igen.
Jag visste nog att du skulle dö.
Jag kände på mig att något var på tok.
Ett stort oväder drar fram över landet och inget känns bra.
Det här känns bra.
Du och jag...
Det kan det.
Vi måste nog jobba på vissa saker i vårt äktenskap.
Som att du är död?
Jag kände smaken. Och jag kände det.
Jag... Jag kände något.
Det kändes som... att leva.
Känns jag levande?
–Ja. –Bra.
Vet du...
Jag vet inte mycket mer nu än jag gjorde när jag levde–
–och det jag vet nu men inte visste då kan jag inte formulera.
Men jag vet att jag älskar dig.
Jag var tvungen att dö för att förstå det...
...men jag gör det.
Du har blivit inblandad i riktigt märkliga grejer, Shadow.
Jag vakar över dig.
–Tack för presenten, förresten. –Vilken present?
Mitt mynt.
–Någon letar efter myntet. –Den personen får det inte. Det är mitt.
Är du fortfarande min valp?
Nej, det är jag inte.
Fortfarande vaken?
–Jag tror det. –Jag med. Jag kan inte sova.
De senaste händelserna har gått oss båda emot–
–och jag behöver ett glas.
Jag vill bara gå och lägga mig och lägga dagen bakom mig.
Kom igen, ett glas. Nej, fem eller sex glas.
–Det passar inte så bra nu. –Shadow.
Du måste ha frågor. Och annars borde du ha det.
Vad är det som luktar? Kattpiss och ugnsrengöring?
Ja, jag har frågor. Jag håller på att skriva en lång lista.
Men just nu behöver jag bara bearbeta det jag har sett.
Jag märker att du har sett något.
–Upp med händerna. Nu. –Jag håller upp händerna.
Det tog inte lång tid. Du har visst varit fri i sex dagar.
–Vad gäller det? –Ni är gripna.
–För vad då? –Bankrån.
Fan!
Din snygging.
–Vad är det? –Du har problem med imagen.
Tänk på ditt varumärke. Hur världen ska uppfatta dig.
Hur mr World ska uppfatta dig.
Du får i uppgift att ställa frågor och hänger en svart man i ett träd.
Du har en kraftledning, men kretsarna är döda.
Han jävlades med mig. Jag sa till honom att låta bli.
Se på dig själv. Du ger fel kille stryk.
Du är en bra grabb, men dålig på att hantera människor.
Be om ursäkt.
Hälsa mr World att jag ber uppriktigt om ursäkt.
Mr World vill inte ha din ursäkt.
Men han vill gärna skicka vidare din ursäkt till Wednesday–
–och hans man Shadow Moon.
Skojar du med mig nu?
Mr World förväntar sig att ursäkten ska vara lika uppriktig–
–som om du bad honom om ursäkt.
Han låter gubben komma undan med det.
Det finns en fasa i att veta vad mr World handlar om.
Wednesday höll på att kvävas. Gnistan låg och pyrde.
Men sen kom du och släckte elden med bensin.
Wednesday samlar på monster. Jävla Pokémon. Han rekryterar.
Martyrskap är ett populärt rekryteringsverktyg.
Nu måste vi plocka bort stubinen–
–innan alltihop exploderar. Be om ursäkt.
Du är galen om du tror att han tänker ge upp–
–efter en liten ursäkt från mig.
Det är en stor jävla masspsykos.
Masspsykoser har funnits lika länge som jag.
Jag var med när rymdvarelserna invaderade 1938.
Vilken panik. Mäktig panik.
Nu väntar stjärnmänniskor i skyn. De trodde på det, så det blev sant.
–Det var inte alla som trodde. –Nej, men tillräckligt många.
Det är allt mr Wednesday behöver. Bara tillräckligt.
Kanske bara en.
Er chef verkar inte ha någon legitimation. Inte ens ett namn.
Men det har ni, mr Moon. Och ett straffregister.
–Advokat. –Nu hörde jag inte.
Ni undrar säkert hur två landsortspoliser–
–kunde hitta er på motellet.
För ett brott som har begåtts över två delstatsgränser.
Det är en bra historia. Fråga.
Advokat, tack.
Jag väntade mig något annat.
–Så Moon rånade er? –Han stal mig.
Från ålderdomshemmet Aged Oaks där ni bor?
Vad då, Oaks? Ja...
Nej, nej... Det finns ingen sand där. Jag bor på en strand.
Vi brukar fiska, jag och pojkarna.
Min fru avskyr det. Men hon älskar fisk. Älskar vin. Avskyr fiske.
Ska vi börja med ert namn?
"Madame Liv, hon står i blom"
"Döden, han lurar överallt."
"Hon är hyresgästen i rummet. Han är busen i trappan."
Jag fattar. Du har varit fri i en vecka.
Du träffar en skojare som kan sina saker.
Han erbjuder dig ett jobb.
Men jag tror att din chef har gjort högre uppsatta sura.
Du kanske inte förstår att du får ta konsekvenserna.
Advokat.
–Vad gjorde ni i Chicago? –Ni skulle aldrig tro mig.
–Försök. –Chicago.
–Bara ärliga svar. –Om ni klarar av det.
Jag svär på Gud.
Jag rekryterade en trött men fortfarande vital dödsgud–
–till ett krig mot de nya gudarna som med all rätta fruktar honom–
–lika mycket som de borde frukta mig, men ännu inte gör.
Du är inte dum. Kanske till och med smart.
Det har jag respekt för.
I vanliga fall skulle du göra det erfarenheten säger.
Men nu hoppas jag att du ska gå ifrån rutinen–
–för jag misstänker att det här inte är ett vanligt fall.
Så överväg en stund att svara på min nästa fråga–
–innan du säger det du tänker säga.
–Har din chef några fiender? –Advokat.
Jag frågar för att ett anonymt tips–
–placerade er i vårt knä med en prydlig rosett.
Men inte som vanligt, att de hade sett någon brottsling från tv–
–vid en snabbmatskedja. Det här var annorlunda.
Jag fick ett jävla fax.
På en maskin som inte har varit påslagen... sen man använde faxar.
Faxet angav er exakta position–
–med GPS-koordinater, modell och VIN-kod på er Cadillac.
Jag får beröm om vi sätter dit er för bankstöten–
–men det är inte alls lika stort och intressant som uppgifterna anger.
Om du hjälper mig med dem kan jag få dig härifrån.
–Jag lyssnar. –Pysslingen...
Han har varit negativ hela tiden–
–men han hamnar i underläge eftersom han är en jävla idiot.
Men Nancy närmar sig det här–
–från en särskild vinkel hos de bittra och berövade–
–som jag annars tar med en nypa salt, men..
...efter att ha sett repmärkena runt min väns hals...
Föreställ dig nu. Två landsortspoliser mitt under kalkonjakten–
–och samma företag som hittade Usama ger oss namnen på två okända skojare.
Ni två har väldigt frikostiga fiender.
Advokat?
Vad är frågan?
Nu är jag nyfiken. Jag vill veta vad du vet.
Det tror jag inte.
Jag är vuxen. Jag gör mina egna misstag.
–Erbjuder du mig något? –Kanske det.
–Jag vill gå härifrån. Snart. –Har du en tid att passa?
Enligt fängelsemyndigheten gick din fru nyligen bort.
Åklagaren kan vara överseende med sånt.
En frus bortgång.
Det måste vara komplicerat.
Du är frugan.
Den döda frugan.
Ge mig mitt jävla mynt, döda frugan.
Du menar mitt jävla mynt.
De döda kan inte äga saker. Därför införde Gud testamenten.
I ditt står det inget om mitt turmynt.
Mitt turmynt, rödtopp. Min man gav mig myntet.
Hans förbannade mörka ögon. Han gav för fan bort det!
Det var inte hans att ge bort! Jag gav honom fel mynt.
Det skulle inte vara det myntet. Det är till kungligheter.
Det ska kungen av Amerika ha, inte ett svin som din förbannade man.
Ge mig mitt jävla mynt!
–Nej. –Då slipper du se mig igen.
Jag lovar och svär på åren som jag levde bland träden.
Ge mig myntet, fitta!
Jag ska ställa några frågor. Svara ärligt.
Men om du inte verkar ärlig sparkar jag dig i skrevet.
Sist jag sparkade en kille i skrevet nådde min fot upp till hans hals.
–Hur känner du min man? –Jag ombads mucka gräl med honom.
–Han ville se vad han gick för. –Vem?
–Använd ord. –Grimnir! Killen som han kallar Wednesday.
Han är en gud.
–Tror du mig inte? –Ingen fara. Jag tar bara in det.
–Vad bad Gud dig om mer? –Du ska inte lita på honom.
–Grimnir. –Wednesday.
Lita inte på honom. Det borde inte din man heller.
Ge mig bara mitt jävla mynt.
Det finns fler likadana.
Du kan få ett annat.
Lika bra.
För fan... Du kan få en hel hög.
–Lika bra? –Lika bra.
Inget av de mynten kan hjälpa mig på samma vis.
Du får väl inte ta det? Måste jag ge dig det frivilligt?
Just det.
Då är det kört. Jag tänker inte ge dig det.
Du får nog aldrig myntet tillbaka.
Aldrig någonsin.
Aldrig.
Inte aldrig.
Kroppen ruttnar snart, döda frugan.
Snabbt om du ligger i varmt vatten.
Bindvävnaden kommer att upplösas.
En varm, fuktig sommardag kommer du att bli kokt.
Du faller av benet.
Då ska jag sträcka mig upp under revbenen...
...och plocka ut myntet ur dig som ett bär.
Stå stilla! Upp med händerna!
Hon är inte död! Ser ni?
Du är ett svin.
Du är ett jävla svin, döda frugan!
Ett förbannat, jävla svin!
Han är lojal.
Så prata nu om det ni behöver.
–Sen vill jag höra det. –Jag har inget att prata om.
Nu, då?
Jag ska lämna er i fred.
Vad fan gör du?
Om vi inte kommer ut snart får de bära ut ett par lik.
Fotografierna är en speciell guds perspektiv på världen.
–Hur gjorde du det? –Ser du den lilla spindeln?
Han är min vän.
Snuten hade rätt. Någon högt uppsatt vill åt dig.
Du är rädd.
Du räds ju ingenting.
Vem är du?
Vem är ute efter dig?
Vem är det?
Vem?!
Någon som inte får se ditt ansikte förrän du är redo för det.
"I Love Lucy"?
Hur fan kan du sväva?
Gratulerar på födelsedagen, presidenten.
Nej, nej... Du är från tv.
–Du var svartvit. –Jag är lika färggrann som min historia.
Den här är inspelad i Technicolor.
En pinuppa i färg för att spela in en film om mord.
Tro inte det de säger om en oavsiktlig överdos.
Det sista jag såg från min bungalow i Brentwood–
–var en CIA-agent som körde en nål i ögat på mig–
–så att jag inte skulle berätta om Kennedy.
Är det inte härligt?
–Vi har inget med er att göra. –Inte just nu. Det vill vi ändra på.
Det är lika lätt att bli förälskad i en rik man som i en fattig.
Nej, det är inte på riktigt. Det är omprogrammerad verklighet.
Mr Wednesday...
Det var hög tid.
Jag måste börja med en ursäkt. Jag har begått ett misstag.
Jag borde ha tagit kontakt tidigare.
Men ärligt talat såg jag er inte.
Inte klart och tydligt. Som nu, i egen hög person.
Ni är enorm. Det är ett nöje att få träffa er.
–Har vi träffats? –Prata inte med honom. Säg inget.
–Berätta inget för honom. –Det behövs inte.
Jag känner dig redan.
–Nej, det gör du inte. –Jo, visst.
Du är en människa. Jag känner till människor.
Allt om dem alla. Du har ett namn: Shadow Moon.
Du har en blodgrupp och en återkommande mardröm.
B-positiv och en fruktträdgård av ben.
Du föredrar schweizerost och står inte ut med ljudet av två gafflar som krockar.
Den här minen gör du när du masturberar.
Precis som din mor, som hade 86 sexualpartners under sitt liv.
Allt som händer registreras, lagras och kan återkallas...
Livets bok.
Just det... Ja.
Surar han?
Förlåt.
För lynchningen.
Jag hängde en mörkhyad man. Det var väldigt smaklöst.
Det är märkligt och spänt kring ras i USA.
Jag vill inte spä på hatet.
Vill du slå honom lite? Slå ut hans framtänder?
Nej.
Bra att det ligger bakom oss.
Som en Renässansens påve förlåter jag dig. Sitt ner.
Du har något att säga honom.
Tekniken utvecklas. Det gör vi alla. Det vore en ära–
–att få utvecklas med er. Jag kan hjälpa er.
Jag vill hjälpa er att påverka åsikter, beteenden och övertygelser.
Vi hjälper er att finna åhörare.
Se? Vi är inte här för att bråka.
–Erbjuder ni en vapenvila? –Det förutsätter att det har varit krig.
Det anser inte jag. Nej, ingen vapenvila.
–En... –En sammanslagning.
Ja.
–En sammanslagning. –Som champagne och potatischips.
Har ni doppat ett potatischips i champagne?
Visst är det galet? Vill ni inte ha en uppgradering?
Ett helt nytt, citrondoftande jag?
Jag trivs som jag är. Jag blir bättre för varje år.
Det är klart, och det är den versionen–
–som förtjänar att införlivas.
–Alla i världen får sin plats. –Med er?
–Därför kallas jag mr World. –Och om de inte går med på det?
Jag förstår. Det gör jag.
Du är individualist. Kärv individualism.
Det funkar helt enkelt inte längre.
Varumärken. Visst. En användbar heuristik.
Men i slutändan är allt alla system sammanbundna–
–en enda produkt tillverkad av ett enda företag–
–till en enda global marknad.
Stark, mellan eller med bitar. De får så klart ett val.
Så klart!
Men de köper salsa.
Visa honom.
Den fjärrstyrda satelliten ODEN.
Den skickas upp över Nordkorea nästa månad. Tänk er bara.
Blixtar faller ner från skyn–
–i form av precisionsstyrda robotar.
Kan ni föreställa er? 24,9 miljoner människor.
De kommer att känna till ert namn på studs.
Ett nytt varumärke, och det är bara början.
Inga fler småstölder, bluffar, leva för dagen, gråa hår.
Inga fler motell eller bakvägar.
En plats i morgondagen. Aktuell. Varaktig.
Valhall på nytt. Låter det inte toppen?
Ett ostron.
Inuti varje pärla ligger ett irriterande sandkorn. Det är jag.
Annars skulle ni inte vara här.
Som ett ostron försöker ni dölja mig med något vackert–
–och glänsande till ett halsband.
Men inuti skalet vill slemgrejen bara bli av med det kliande kornet.
Sammanslagning, säger ni. Jag hör "exil".
Det är inte vårt fel att de lägger tiden på annat.
Ni tar bara upp deras tid. Vi gav tillbaka. Gav dem mening.
Ge dem då det igen.
Ska ni gå?
Med en bra replik. Det var en bra replik.
Han är ju här. Ni har honom.
Ni släpper honom. Så gör ni hela tiden.
Jag ger honom chansen att fundera.
Varför? Ni har honom. Få ett ja eller döda honom. Begrav honom...
Den här mannen är äldre än du någonsin kommer att bli.
Han har visdom och kunskap–
–vilket du skulle veta, om du hade något av det.
Den här mannen förtjänar vår respekt.
Fan ta respekten.
Min gåva till er.
Vi ska berätta historien, Shadow.
Berätta den hur du vill eller inte vill.
Jag är inte er fiende.
Var det på riktigt?
–Hände det precis? –Det händer fortfarande.
Anropar centralen...
–Vad ska de säga om det här? –Vad de vill.
Det kommer någon.
Anropar centralen. Cassius PD 6651. Radiokontroll.
–Sparka upp den. –Så där.
Fan!